ГЕОРГИ РАЙЧЕВ

МАРКО И МЪРЗЕЛАНКО

chitanka.info

Един човек имаше две магарета. На едното казваше Марко, а на другото — Мързеланко. Марко беше добро и послушно магаре. Работеше от сутрин до вечер. С два тежки гюма носеше мляко на пазара. Лете мъкнеше вода за жътварите. Когато нямаше коня — него впрягаха в каруцата. Дори някой път и ралото влачеше, ако се разболееше някоя от кравите на господаря.

А Мързеланко за нищо не го диреха, защото и за нищо не го биваше. Поведе го селянинът на пазар с мляко. Подканя, бие — Мързеланко си знае своята — едвам пристъпва. Когато стигнат — пазарът свършил, а млякото непродадено. Натовари го лете със стомните — блъсне се Мързеланко в портата, счупи ги и двете, няма вода за жетварите. Впрегнат го в ралото — Мързеланко легне посред браздата и не помръдва. Молят го, бият го, Мързеланко лежи и се ослушва само.

Най-сетне махна ръка от него селянинът, смъкна му повода и го натири в полето.

— Хайде, върви по дяволите — викна му той, — за нищо не те бива, ленивецо!

Мързеланко това и чакаше. През цялото лято скита из полето, яде сухи бодли и се търкаля до насита из селските прахоляци.

Дойде есента. Хората пожънаха, овършаха, изораха нивите, прибраха се в село. Прибра се и Мързеланко от полето — стегнал го беше студът.

Погледна го селянинът: дръглив, само кожа и кости, прашен, с изпоядени от мухите уши. За какъв му е дявол — само храната ще хаби през зимата. Какво да го прави?

— Ще го продам — реши най-сетне селянинът.

Поизчисти го, сложи му нов повод и го подкара към града, на пазара.

Още нестигнал, и пресрещна го царски големец.

— Стой бре, чичо, къде водиш магарето? Продаваш ли го?

— Продавам го, господарю.

— Дай го на мене.

— Да ти го дам, ваша милост.

— Ама добро ли е? Да не би да рита, да хапе?

— А, много е добро, господине, злато магаре. Нито рита, нито хапе — дето го оставиш, там стои, не помръдва. Жал ми е за него, но що да чина — пари ми трябват.

— А колко искаш за него?

— Сто гроша, господине, не искам повече, само повода ще си взема, нов ми е.

— На ти сто гроша, вземи си и повода — по-хубав ще му купим — отвърна големецът. — Ето и слуга съм му довел.

Наброи богаташът парите и слугата поведе магарето.

Отведоха Мързеланка в широк двор. Изкъпа го слугата, въведе го в широк обор, с врата и прозорци. Назоби го, напои го с чиста вода — де е видял Мързеланко такова чудо!

На другия ден го подстригаха, купиха му нова юзда и седло със сребърни стремена.

Господарят имаше две малки момченца; за тях купи магарето, да се возят и играят с него.

Децата го обикнаха, чудеха се как да му угодят — всеки ден го гощаваха с плодове и захар. И слуга му слугуваше.

Измина така зимата, дойде пролет, дойде лято. Една сутрин Мързеланко беше сам на двора. Приближи до желязната ограда и погледна на улицата. И що да види — извън, зад железата, стоеше вързано друго магаре, натоварено с два тежки гюма. Гледа Мързеланко и на очи не вярва — брат му, Марко! Позна го и Марко, целунаха се, като свои.

— Е, Мързеланко, как е, добре ли си, много си изконтен! — попита го Марко.

— Е, че добре съм — отвърна Мързеланко с половин уста, — имам си ново седло, топъл обор и слуга ми слугува. Хранят ме със захар и ябълки, а пък и нищо не работя, цял ден играя с децата. Ами ти как си?

— Нали виждаш — оплака се Марко, — зиме мъкна гюмовете с мляко, лете — стомни с вода; ора, влача каруцата…

— Ами когато си свободен, ходиш ли в полето?

— Ходя.

— Ами ядеш ли сухи тръне?

— Ям до насита.

— Ами търкаляш ли се в прахта?

— Охо, валям се, колкото си искам.

— Блазе ти — въздъхна Мързеланко, — де да ми е на мене да се наям със сухи бодли, да се напия с вода от блатото, подире да се отъркалям в прахта…

В това време се върна селянинът, чу Мързеланка и си каза:

„Брей, мързеливото магаре ако щеш и в царски палати го постави, то все за тръне и прахоляци ще мисли!“

ЗАСЛУГИ

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.

Table of Contents

Заглавна страница

Основен текст

Заслуги