ПОЛ ВЕРЛЕН

БЛАГОРАЗУМИЕ

Част 0 от „Някога и неотдавна“

Превод от френски: Кирил Кадийски, 1994

chitanka.info

На Гастон Сенешал

Подай ръка, ела да седнем, замълчи

под старото дърво, където — спрял да скита —

издъхва вятърът и милва до насита

луната клоните с посърнали лъчи.

Не мърдай… Да мълчим и да сведем очи.

Недей мисли. Мечтай. Не страдай с гръд разбита,

че няма щастие, че младостта отлита

и бухалско крило в нощта над нас стърчи.

Укрий надеждите. И нека се смирят

душите, нека в тях се спусне с топла ласка

сияйният покой на слънчевата смърт.

Да помълчим така сред този мрак дълбок,

не бива никой тук в съня й да я стряска:

Природата — велик и зъл, безмълвен Бог.

ЗАСЛУГИ

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.

Table of Contents

Заглавна страница

Основен текст

Заслуги